Capítulo+2

El duendecillo pillo es va trobar un duendezote chungote. Un naturalista que passejava pel bosc en aquell moment va poder-lo retratar a prop de la casa d'un dels tres porquets:



El duendezote chungote semblava un tipus estrany, duia un barret fosc i un nas gros ben vermell. Quan passava, tothom creia que era un personatge horrorós i borratxo però el que realment passava era una altra cosa.

Nota: aquí el naturalista també va retratar el moment en què el duendezote chungote va explicar què li passava al duendecillo pillo.



La història que va explicar era la següent. Un dia com aquell, el duendezote chungote volia trucar a la seva mare que estava una mica malalta. Va anar cap al telèfon públic del poble (que era Cadaqués, on hi vivia Salvador Dalí) i va trucar-la. El moment culminant va arribar quan la mare, que era una pesada, va començar a cridar-li al Duendezote Chungote que havia de cuidar-se, que no tornés tard a casa, etc. El duendezote va començar a posar-se vermell i de tant fort que agafava el telèfon, se li va quedar enclastat el telèfon a l'orella.

Aquí una imatge del telèfon públic del poble:

Així que la cara de mala baba que feia el Duendezote no era perquè fós un mal tipus sinó perquè duia un plàtan enclastat a l'orella i no podria sentir res. O això és el que li va explicar al Duendecillo Pillo. Ara bé, potser el que passava era una altra cosa...